![](https://maf.no/wp-content/uploads/1000x1000-MSF-medical-supplies-28-1000x750.jpg)
Den første flyvningen i Guinea ble gjennomført i 2022, etter mange år
med forberedelser. Dette er MAF sitt nyeste flyprogram i Vest-Afrika. Landet på vestkysten av Afrika er blant de ti fattigste i verden. Lisa Blomberg og ektemannen Jonathan forteller om landets positive og negative sider, og om MAFs visjon om
å nå landets isolerte befolkning med Guds kjærlighet.
Tekst og foto: Annelie Edsmyr
Det lyser virkelig i øynene til Lisa når hun snakker om menneskene hun har blitt glad i, og kulturen hun har blitt kjent med siden hun og ektemannen og MAF-pilot Jonathan, og deres fem barn flyttet til landet for litt over et år siden.
– Mange steder opplever vi en utrolig livlig og glad kultur, til tross for fattigdommen. Her finnes noen av de mest omsorgsfulle menneskene jeg har møtt, sier Lisa Blomberg som er landssjef for MAF i Guinea.
Liten andel kristne
– Men, like mye som Guinea har en gjestfri befolkning, har landet også store utfordringer når det gjelder helse og ernæring, utdanning og stor fattigdom.
For øyeblikket lever 55 prosent av befolkningen i Guinea på under 20 kroner om dagen, og én av fem familier lider av matmangel. Én av fire barn under fem år er underernært.
Guinea vokser, og landet jobber med å utvikle sin infrastruktur for å forbedre den økonomiske situasjonen for folk flest, men det er svært krevende.
Av Guineas 14 millioner mennesker er 0,7 prosent kristne og over 85 prosent muslimer. Men i tillegg er det også en stor andel som tror på animisme og lever i tradisjonell åndetro.
– Det er et stort håp som vi vil formidle til folket gjennom vårt arbeid, forteller hun.
Rik på råvarer
Med enorme rikdommer som aluminium, bauxitt, gull og diamanter er Guinea et av verdens mest mineralrike land. Men dette er ikke ressurser som kommer befolkningen til gode.
– Flertallet av landets ressurser, inkludert flyselskapene som finnes her, brukes til å betjene store gruveselskaper som jobber i landet. Den humanitære sektoren og kirker har ikke tilgang til flyene for å nå områder som ofte er fullstendig isolert, forteller sykepleier Anja Erickson.
Anja grunnla sykehuset Hope Clinic sammen med sin mann Jon og noen av deres venner i området i Nzao i sørøstlige Guinea for 21 år siden. Siden har sykehuset betjent menneskene i et av de fattigste delene av landet.
– Vi begynte i liten skala, og vi hadde 30 pasienter om dagen. I dag tar vi imot mellom 100 til 130 pasienter om dagen, forteller hun.
Sykehuset mottar også pasienter fra nabolandene. Men mer avansert helsetjeneste kan bare tilbys i hovedstaden Conakry.
– Vi teller ikke avstanden i kilometer, vi teller timer, sier Anja. Avstanden til hovedstaden er
900 kilometer og kan ta to dager med bil
– hvis det i det hele tatt er mulig.
Sammen med MAF kan vi nå gjøre denne reisen på 2,5 timer. Det er
helt utrolig, sier hun.
Når ut til flere isolerte
områder
Guinea er et land der avstandene er store og veiene utfordrende. MAFs korteste flytur tar en time, og den lengste tar omtrent to timer og femten minutter, og krysser det tilstøtende Liberia på veien.
– For øyeblikket er det flystriper i de fleste større byene, men bare et titalls kortere rullebaner i de fjerneste områdene, sier Jonathan.
– Å ha muligheten til å hjelpe menneskene og den lokale kirken, og forhåpentligvis gjøre livet enklere
og arbeidet mer effektivt, legger Jonathan til.
MAF har base på den internasjonale flyplassen ligger på den sørlige delen av halvøya ved hovedstaden. For å komme til flyplassen må du kjøre gjennom millionbyens virvar og rush, noe som kan være problematisk når det oppstår behov for akutte medisinske flyvninger.
Vi tjene de mest sårbare
– Vi har plantet noe her i Guinea, og nå
skal dette arbeidet vokse. Vi trenger å skaffe et fly nummer to og ytterligere personale for å styrke teamet. Vi må jobbe med myndighetene for å vise
at vi ikke er her for egen vinning, men for å tjene
de mest sårbare menneskene.
– Vi brenner for å nå ut til områder hvor ingen har vært tidligere, hvor det ikke finnes kirker, hvor det ikke finnes helsetilbud eller skoler og utdanning, avslutter Lisa Blomberg.